DE FYRA FJÄDRARNA
Om jag vore den franska armén-
-skulle jag anfalla din vänstra flank och få den att kollapsa.
Skydda den med ditt kavalleri.
Bra.
Vilket regemente är det?
- Husarer, sir. - Vilka husarer?
David, han är inte en av dina löjtnanter.
Ju mer han lär sig nu, desto bättre.
Är du färdig min kära? Ska vi gå?
Visa far bilden du ritade.
- Det finns ingen sådan uniform! - Det föreställer dig.
I den uniformen? Jag är inte bekant med den.
Studera uniformerna, Harry.
Harry.
Harry!
Gå och lägg dig.
- Får jag ha ljuset tänt, far? - Gå till sängs.
Harry!
Trupperna stod i formation och var redo.
Det gick att se ryssarna på kullarna.
De väntade, liksom vi.
I det ögonblicket, innan det första skottet-
-innan ordern att avancera-
-kan en man åldras flera år.
Minuterna blir till en evighet.
Nonsens!
Det är ett bra tillfälle att studera terrängen.
Och be sina böner.
Jag minns hur väntan vid Sevastapol bröt ner en man.
- Willington. - Fege pultron.
Han darrade då vi väntade-
-och vägrade följa ordern att avancera.
Vägrade.
Han blev vanärad.
Han smet tillbaka till London som en piskad hund.
Han hade åtminstone heder nog att skjuta sig själv.
Detta tal om pultroner får portvinet att förlora sin smak!
Jag vill utbringa en skål för generalen och hans gästfrihet.
Och för unge herr Feversham...
Må han tjäna detta land som alla tidigare Feversham har gjort.
Jag vägrar! Det går inte att slå det!
Den förbannade sabeln är som en del av din arm.
Om vi hamnar i strid låter jag dig rensa spåret framför mig.
Jag tror inte vi kommer hamna i strid.
Men Egypten då? Dervisch-upproret sprider sig.
Känner du doften? Det är krig, min vän.
- Det är krig i luften. - Det är stallen, Jack.
Vi lever i en fredlig tid. Det är därför jag lämnar armén.
- Du säger alltid att du ska sluta. - Den här gången menar jag det.
Jag tror dig när du säger till den gamle generalen att hans son ska bli civil.
"Vad? En Feversham som civil? Otänkbart! Det är helt fel uniform!"
Den här gången gör jag det, Jack.
- Jag ska gifta mig. - Med Ethne?
- Ja. - Hon svarade ja?
Jag trodde hon hade skrivit till dig.
Bravo, Harry...
Men du kommer lämna ett hål i North Surreys och du kommer missa mycket.
- Jag önskar er all lycka. - Tack, Jack!
Vänta.
Lusthuset.
- Du sa att det inte skulle regna. - Jag hade fel.
Vi kanske blir fångade här hela dagen.
Jag tänker inte missa vår förlovningsbal.
- Min förlovningspresent? - Tycker du om den?
Ja.
- Ger din far oss sin välsignelse? - Nej.
Har du berättat att du lämnar armén?
Jag skrev till honom. Jag träffar honom när det är färdigt.
Så att han inte kan... Då finns det inget han kan göra.
Jag har sagt det till dig. Jag kommer vara en soldathustru.
- Ett regementesbröllop. - Jag är färdig med regementet.
Att gå under höjda svärd. En officer... och hans hustru.
- Kan vi sluta prata om armén? - Jag förstår dig inte, Harry.
Du är North Surreys bäste officer. Du och Jack Durrance.
- Låt Jack få äran. - Det talas om krig med Egypten.
Nej tack. Inte för mig.
- Jag förstår dig inte. - Försök inte. Älska mig bara.
Jack! Du är först. Välkommen!
Militärer är alltid punktliga.
Har du övat inför lantlivet?
Det är långa arbetsdagar, Jack.
Revelj vid lunchtid. Sedan inspektion av blommor,
fruktträd, gräsmattor, vinkällare, piska tjänarna, träna hästarna...
Tyst!
Överste, låt mig presentera mina vänner, kapten William Trench,
och mr Thomas Willoughby.
Ni ser båda väldigt stiliga ut.
Om bara Harry burit uniform en sista gång.
Jag hotade att arrestera honom, men det går inte att hota en civilist.
Han är inte civilist än. Harry, vi måste prata.
- Var är din fästmö, Harry? - I musikrummet med några vänner.
Ursäktar ni oss?
Egypten, Harry. Sudan. North Surreys kommer säkert kallas in.
- Min avgång blir officiell imorgon. - Vi kan kallas in när som helst.
- Det är alltid krigsrykten i luften. - Du kan inte stanna om vi kallas in.
Rykten, Tom. Jag tänker inte ändra mina planer på grund av rykten i mässen.
Tidningarna skriver att dervischerna är fanatiker som söker ett heligt krig.
Imorgon blir jag civilist.
Om sex månader är ni fortfarande i England och väntar på krig på Sydpolen.
Nu dricker vi. Och dansar.
- Glömmer att vi är soldater. - Det är lättare för vissa.
Kom igen, Will. Det är hans förlovningsfest.
Okej, Feversham. Var finns konjaken?
Där inne. Snabb marsch!
Brådskande till er och de andra officerarna i regementet.
Tack, jag tar hand om detta.
"Anmäl er omedelbart."
"Regementet ansluter till styrkorna i Egypten."
Jag sökte efter dig, Harry. Var...
- Mår du bra? - Ja.
Jag kan inte finna din Ethne. Hon är skyldig mig en dans.
Kom Tom, vi hittar henne.
Wembol är här.
Är det inte fanjunkaren med honom?
Välkomna tillbaka.
- Mina herrar... - En vagn. Bra gjort, Jack.
Kapten Trench. Jag måste informera er att ni är två dagar försenade.
- Regementet har kallats in. - Varför har vi inte meddelats?
Wembol visste var vi var.
- Telegram har skickats till er. - Vi har inte fått något.
Bäst vi skyndar på.
Ja. Återgå, fanjunkaren,
- Egypten? - Ja, sir.
Hörde ni? Egypten.
- Feversham brände dem... - Vad?
Jag såg Feversham bränna flera kuvert kvällen då balen hölls.
Det såg ut som telegram.
Varför skulle han göra så?
Så att han kunde säga att han inte hört något och kunde lämna regementet.
Han vanärar sig själv och Royal North Surreys.
Hur kan han göra något sådant? Helt otänkbart!
Pultron!
Jag vill säga det till honom.
Harry! Har du hört?
North Surrey ska till Egypten.
Nå, ska du ansluta dig?
Ansluta mig? Jag har lämnat dem för evigt.
Jag trodde... Far trodde att du skulle ändra dig.
Varför? För att strida mot dervischerna för Imperiets ära?
- För att sätta ner en flagga i Sudan? - Skämta inte om det, Harry.
Jag vill vara med dig.
En brådskande leverans till herr Feversham. Ett paket.
- Var? - På ett bord vid entrén.
Vad är det?
Jack Durrance...
Willoughby...
...Trench... Är detta ett dumt skämt?
Varför vita fjädrar för feghet? För att du lämnat armén?
De måste ta tillbaka dem!
- För att fly då man möter fienden. - Vilken fiende?
- Var vi i krig då du sade upp dig? - Ja.
Under förlovningsfesten kom det telegram till officerarna.
Jag visste att regementet kallats in.
Men du...
Jag brände dem så att jag skulle kunna säga upp mig
- Hur kan du göra något sådant? - Så jag inte skulle behöva fara.
Du ville inte?
- En soldat har inget val! - Jag ville vara med dig.
- Jag skulle bli soldathustru. - Jag vill inte ha det för oss.
Du tänker bara på vad Harry Feversham vill...
Och nu vill du att jag ska stödja ditt beslut.
Att jag ska vända ryggen åt min familj, regementet och mitt land.
- Vad har det att göra med oss? - Det är oss!
Det är vad vi har i blodet. Det är vad vi är-
-och du tänkte kasta bort det.
Utan ett ord.
Då får du leva själv med det beslutet, Harry Feversham.
Ta den.
Var snäll och ta den och gå din väg.
Löjtnant Feversham...
...den bäste officeraren i North Surreys.
Jag trodde vi inte hade några hemligheter.
Inga.
Vänta!
Ta den.
Kan ni vänta därborta?
God kväll, sir.
- Stannar ni över natten? - Nej, John.
Är min far hemma?
Han har precis återvänt från inspektion av trupperna.
- Ska jag meddela honom? - Nej, tack.
Jag kan aldrig avgöra om det är ett luftdrag eller min son vid dörren.
Nu när du har smugit in kan du smyga ut.
Du behöver inte berätta om nyheten.
Du har sagt upp dig och ditt regemente ska till Egypten.
Hela London känner till min förödmjukelse.
- Lämna mig. - Far...
...det är inte allt.
De här.
Du måste kräva upprättelse!
- Upprättelse? - Utmana dem!
- Detta är en skandal. - Jag förtjänade dem.
Jag visste om inkallelsen innan jag sade upp mig.
Och jag sade inget.
Jag visste att du var svag.
- Jag visste!. - Ja, du har alltid vetat.
Varför verkar du så överraskad om du alltid vetat?
Du berättade om pultroner i fält...
...fastän du visste att det gav mig mardrömmar.
Du hörde mig gråta, ensam med min mardrömmar.
Hörde du mig?
Jag fick bita i kudden för att dämpa snyftningarna.
Men de kom ändå-
- och du hörde mig.
- Eller hur? - Sänk rösten!
Herregud! Försvinn ur min åsyn!
Återvänd aldrig till detta hus!
Kom inte tillbaka.
Lycka till, min gosse.
- Tack för att du kom. - Ta hand om dig.
Var är Jack?
Det behövs mer än en kyss för att räcka ända till Egypten.
Jag har alltid hållit av dig, Ethne.
Jag älskar dig.
Harry är död för mig, Jack.
Men jag känner mig som hans änka och att jag bör sörja honom ett tag.
- Du behöver ge mig tid. - Skriver du?
Skynda till tåget!
- Jag tar med ett dervisch-huvud tillbaka. - Ta med en hel korg!
Lycka till.
- Jack! Var försiktig! - Det är dervischerna som ska akta sig.
Han hade vett nog att skjuta sig själv.
"Skickas till fröken Ethne Eustace om jag dör".
Jag ska till Egypten.
Är ni Abou Fatma?
Jag heter Harry Feversham. Jag har letat efter er.
Ni känner folket i Sudan och rör er bland Mahdi och hans rebeller.
- Jag vill kunna göra det också. - Sitt ned.
Varför har ni valt mig för er utbildning, herr Feversham?
Ni är spejare för britterna.
Ni ger information till officerarna i North Surreys.
Jag har observerat er i flera veckor.
- Jag vill följa er. - Denna...
...Mahdi kom till mig för tre år sedan.
Han ville att mitt folk skulle gå med i hans kamp.
Jag sade åt honom att lämna oss i fred.
Och för min vägran...
...tog han min hand
Men jag har en till och med den för jag mitt lilla krig-
mot kanaljen som kallar sig Mahdi.
Säg mig, engelsman. Varför för du krig?
För att jag varit en pultron.
Åtminstone en ärlig pultron, herr Feversham.
Vilka är era planer?
Återlämna dessa till tre av mina officerskollegor.
Men det är fyra stycken.
Får jag följa er?
Giv akt!
En dervischstyrka är i rörelse nära Tokar.
Innan vi kan möta dem måste vi hitta dem, vilket vi ska.
Rekognoseringsstyrkor i sadel och till fots skickas ut om sex timmar.
North Surreys infanteri söker igenom slätterna väster om bergen.
Lycka till, mina herrar.
Fanjunkare.
Vila!
- Ska vi ge order om att dricka? - Nej.
- Men det har gått flera timmar... - Vi ser vad han säger om brunnen.
Sitt rakt.
Det känns som att jag smälter.
Fall bara inte av hästen. Det ser ovärdigt ut.
- Brunnen är uttorkad, sir. - Då är det ingen idé att marschera dit.
- Har fienden synts till? - Nej, sir.
Då slår vi upp läger här. Meddela de infödda spejarna.
Vi slår läger här. Imorgon tar vi oss till nästa brunn.
- Förstärker de lägret? - Med buskar.
Männen är för trötta för att gräva diken.
Jack låter dem vila.
- Han skickar väl ut patruller? - Vaktposter beordras ut-
-men bara innanför buskaget.
Vi beger oss högre upp.
Där.
Därifrån kan vi bättre vaka över din vän.
Ikväll behövs det nog ingen bevakning. Dervischerna har inte synts till.
Ni har fortfarande mycket att lära, herr Feversham.
Packa en väska, kära Ethne-
-för jag ska drömma dig hit i natt.
Ta inte med mycket. Bara dig själv och två flaskor...
- Hör ni det? - Ursäkta, sir?
Dervischerna.
De kom med natten och jag hörde inget!
- Hur många? - Ett par hundra män omringar britterna.
De sluter sakta cirkeln.
Rid mot garnisonen.
Det finns en patrull till häst. Titta efter dammolnet från den.
Hämta dem. Jag varnar britterna.
Abou...
...jag måste varna min vän.
Du måste rida genom dervischerna, herr Feversham.
Ja.
I beredskap!
Alarm!
Skynda på!
Var beredd med ammunitionen.
Var redo!
Skjut på min order.
Sikta, eld!
Eld!
Sikta, eld!
Eld!
Sikta, eld!
Skjut mot fienden bland klipporna!
Enskild eldgivning!
Forma fyrkant!
Skynda på!
Främre ledet, eld!
Bakre ledet, eld!
Främre ledet, eld!
Bakre ledet, eld!
Retirera till klipporna!
Skynda!
Eld!
Följ mig.
Eld.
Jag kan inte se.
Jag kan inte se!
Vatten.
Nej, sluta!
Bradley.
Fanjunkaren.
- De är alla döda, Jack. - Vem är ni?
- Det är jag, Harry. - Harry Feversham?
Käre Gud!
- Är jag död? - Nej, Jack.
Varför har du kommit hit, Harry?
För att hjälpa er. Och återlämna dessa.
Herregud...
Jag tar tillbaka den.
- Låt det vara. - Jag vill se dig.
Dina ögon är brännskadade. Låt dem läka.
- Kommer jag att se dig igen, Harry? - Låt dem läka.
North Surreys kämpade väl.
- Tog dervischerna vår fana? - De dödade alla, Jack.
Femtio män. Och förlorade själva hundratals.
- Tog de fanan? - Ja, de tog den förbannade fanan.
- Vi tar tillbaka den. - Du återvänder till England.
- Tar du med fjädern? - Jag behåller den.
Ge den till Ethne.
Harry...
...du är död för Ethne.
Jag tänker lämna tillbaka alla fjädrarna-
-och en dag hennes också.
Lyssna!
Förstärkningarna.
- Ropa på dem då de är nära. - Och du?
Jag föredrar att förbli en skugga-
-förutom för dig och Ethne.
Harry, när det gäller Ethne...
Harry?
Harry!
"Nu vet jag inte vad jag ska skriva."
"Far försöker övertyga parlamentet att rösta om att återta Sudan."
"Han föreställer sig säkert själv leda trupperna-"
"-sittande på en vit häst, med dig vid sin sida."
"Jag är emot det och vill att du återvänder hem-"
"-så att jag kan säga detta till dig:"
"Ja. Jag vill bli din hustru.".
"Jag har lämnat tvivel och tveksamhet bakom mig."
"Mitt förflutna och mina spöken."
"Bli klar med dervischerna, och äran och återvänd till England och mig."
"Vi väntar på att välkomna dig."
"Med all min kärlek. Ethne."
Vi ställde oss i led och sköt medan de rusade mot oss genom röken.
Vi formade en fyrkant.
Jag såg minst två av dem falla och sedan resa sig igen.
Nog! Måste vi tala om krig?
Vi sprang mot klipporna. I ett led med bajonetter.
Jag var den som hade tur.
Jag blev skjuten och föll avsvimmad ned bland klipporna.
Jag var den som hade tur.
Tre trappsteg.
- Var det en fallande stjärna? - Jag såg inget.
Ibland ser jag ljus.
Det kallas för fantomljus, men jag tror att jag ser det.
Kanske det fortfarande finns hopp.
Ethne...
Jag tog emot ditt brev på ett fältsjukhus vid Nilen.
En sköterska läste det för mig.
Brevet där du går med på att bli min hustru.
En sköterska? Jag hoppas hon läste brevet med rätt känsla.
Du skrev det till en annan man. En man som kunde se.
- Du behöver inte hålla löftet i brevet. - Det är inte brevet...
Det är mina känslor som jag håller fast vid.
Du borde fly från mig.
Jag flydde en gång från en man som älskade och behövde mig.
Jag svek honom.
Nu har jag fått en ny chans som jag är tacksam för.
Jag vill ha dig.
Jag sviker dig aldrig, Jack.
Officerare kommer.
Om han överger Mahdi besegrar vi dervischerna på deras egna område.
- Har du talat med honom? - Han kommer till oss för att prata.
Det här är inte vårt område. Vi är långt utanför zonen.
Jag valde inte mötesplatsen, men du känner översten.
"Drottningens soldater kan bege sig varsomhelst inom imperiet."
Tack.
Ännu en av Osman Barahs livvakter.
Det är den tredje. Dina upplysningar stämmer.
Det kommer ske idag.
Jag hoppas din vän inser faran han befinner sig i.
Hur står det till?
Kanske vi ska göra detta på arabers vis.
Willoughby!
Ni!
Ni sa mitt namn.
Ja, Tom.
Fröken Eustace, jag var din gäst här för nästan ett år sedan.
Ja, du kan snart få tillfälle att dansa på ännu en av mina förlovningsfester.
Kapten Durrance och jag ska gifta oss.
Vi har ännu inte bestämt datum.
Jack Durrance! Jag hade ingen aning.
Jag har precis återvänt från Kairo.
Om ni hoppas få träffa Jack ber jag om ursäkt. Han är i London.
Jag kom för att träffa er. Och lämna detta.
- Hur har ni fått den? - Från honom.
Han dök upp i Suakin och riskerade sitt liv för att rädda mitt.
Jag ville att han skulle få medalj men han sa bara:
"Ta din förbannade fjäder och ge den till Ethne."
- "Hon förstår". - Gör jag?
Han tänker återlämna dem alla.
- Alla tre. - Fyra.
Det var fyra fjädrar.
Käre Gud, Harry!
Ni skulle inte känna igen honom. Jag tog honom för en inföding.
Jag ber om ursäkt. Ska jag gå?
- Sa han något mer? - Nej.
- Inget? - Jag träffade honom bara en kort stund.
- Kommer jag träffa honom igen? - Om han överlever...
Han letar efter Trench, och han är fånge i Omdurman.
Det är i hjärtat av dervischernas imperium. Att lyckas ta sig dit är ett mirakel.
Nåväl...
- Jag går nu. - Ja.
Tack, kapten.
- Träffar ni Jack i London? - Ja.
Var snäll och nämn inte Harry Feversham.
Adjö.
Så han ska återfå sin förlorade heder? Sitt namn?
Då finns det fortfarande en gnista inom honom.
Han är fortfarande en Feversham.
Han är en plågad man och det var vi som drev iväg honom.
Jag är tveksam till om en kvinna kan förstå.
Han kom oss och vi stängde dörren framför honom.
Hans egen far och den kvinna han älskade.
Det är vår skam, inte hans.
Han var soldat och det finns en militärheder.
Finns det en faders heder?
Är vi nära rosenbuskarna? Då är promenaden färdig.
Hör ni musiken?
Det var länge sedan hon spelade.
Ursäkta mig.
- Ska jag hjälpa dig? - Nej tack.
Det var länge sedan du spelade.
Ja, mina fingrar är lite stela.
Det är vackert. Fortsätt.
Jag sätter mig här.
Jag har hört att en kapten från ditt regemente har återvänt.
Willoughby? Jag har träffat honom.
- Hade han några nyheter? - Nej.
Jo, förresten. Stackars Trench. Han är fånge i Omdurman.
- Han är säkert död. - Är det ett fruktansvärt fängelse?
En ren mardröm enligt vad jag har hört.
Spela, Ethne.
Under den tid du var i Suakin...
...hörde du någonsin något om Harry Feversham?
Jag hörde att han rest till Egypten.
Nej, jag träffade honom aldrig.
Vi bryter oss ur ledet där borta och tar oss genom gränden.
Jag väntar med hästar vid slutet av gatan.
Och verktyg för att lossa kedjorna.
Vapen är gömda vid oasen i Shandi, en dagsritt bort.
Då behöver jag bara bli arresterad.
- Jag hoppas vi ses igen, Abou Fatma. - Jag väntar vid slutet av gatan.
Lika säkert som sanden.
Kämpa för att hålla er vid liv!
Kämpa!
Att falla är döden.
Kämpa!
Kämpa för att överleva!
Tänk inte på stanken.
Kämpa för att överleva!
Trench!
- Kämpa för att stå upp. - Trench.
- Stå upp! - Se på mig!
Trench. Se på mig!
- Trench? - Kapten William Trench.
William...
...Trench.
Minns du?
Minns, för böveln. Minns mig!
- Feversham. - Ja.
Vi tar oss till vattnet.
Somna inte än, Harry.
Jag vill höra det igen. Berätta en gång till.
När vi återvänder från arbetet idag visar jag dig gränden.
Om sex dagar bryter vi oss ur ledet och tar oss ned för gränden.
Min vän väntar där.
- Litar du på honom? - Som jag litar på mig själv.
Om han inte är där fångar de in oss och skickar tillbaka oss-
-och jag tror inte att jag klarar mer.
Jag har stått upp i sju månader, Harry.
Det är ett paket till dig, Harry.
Vita fjädrar.
Varför?
Du brände...
...brände telegrammen?
Var du så rädd?
Jag beklagar så mycket.
Låt mig hålla om dig.
Håll om mig...
...och stanna hos mig.
Abou har gjort detta.
Han är inte där.
Var är han?
Hästarna!
Kedjorna!
- Hur långt är det till oasen? - Åtta timmar...
...om de inte fångar oss, mr Trench.
Harry!
Lämna den.
Sätt dig bakom mig.
Skynda!
Döda mig om de fångar oss, Harry.
- Du måste. - Sitt upp!
Shandi! Oasen!
Ge mig ammunitionen.
Skynda på!
Jag återvänder aldrig dit, Harry.
Fria.
Vi är fria, Harry.
Jag gör det. Läs nyheterna för mig.
- Vilken del? - Kapplöpningarna.
En nyhet om Sudan, sir. Det är om Kapten Trench.
Bill, vad står det?
Kapten Trench, från Royal North Surrey-
-återvände den andra mars från Kairo efter att ha flytt från fängelset-
-i Omdurman. - Bravo, Trench!
En civil engelsman tog sig in i fängelset för att hjälpa honom fly.
Han har identifierats som...
Harry Feversham.
...före detta officer vid Royal North Surrey.
Hur visste ni det, sir?
Du har återlämnat alla fjädrar, Harry.
Alla utom en.
Ursäkta, sir?
Står det något mer?
Bara att de två männen återvänder till London.
Nyheten är en vecka gammal.
Jag vill träffa henne.
Jag ska träffa fröken Eustace idag.
Meddela henne att jag vill att hon kommer hit för att besöka mig.
Jag går nu, sir.
SUDAN.
BRITTISK OFFICERS FLYKT
Det är hon, sir.
- Vad för kläder bär hon? - En lila klänning, sir.
- Hatt? - Lila, sir.
- Är allt i ordning? - Ja, sir.
Då kan ni gå, Wembol.
Låt mig gissa. Flickan från tvätten?
Det går inte att lura en herre som er, sir.
Varför mötte du mig inte i trädgården?
Var är Wembol?
Wembol har gått ut. Jag klarar mig på egen hand, min kära.
Det är en av mina nyheter.
Stå här i ljuset från fönstret.
Purpur. Färgen på din klänning. Mycket svagt, men jag kan se det.
- Den är purpur, eller hur? - Jack, så underbart!
Jag har vetat om det ett par dagar men ville först vara säker.
Jag har besökt Parker och den tyske specialisten.
Jag reser iväg. Till Tyskland.
Jag ska genomgå flera behandlingar och operationer.
Men Jack, vad...
Du har varit mycket viktig för mig, Ethne.
Men jag måste fånga denna möjlighet. Även om det tar åratal.
Mitt liv kommer att handla om detta under en längre tid.
Så det är bäst att jag är fri.
Jag borde aldrig ha friat till dig.
- Är du säker? - Jag tror det är bäst för oss båda.
Reser du snart?
Vinka inte av mig.
Jag skulle inte kunna säga detta en gång till.
- Jag älskar dig, Jack. - Jag vet.
Och jag älskar dig.
Nåväl...
Var snäll och återvänd till parken.
Promenera genom den i din lila klänning.
Och så ska jag föreställa mig dig där.
Se dig där.
Jag är glad att se er.
- Finns generalen på sitt kontor? - Ja, ska jag meddela honom?
Nej, tack.
Nåväl...
Du förväntade dig att jag skulle vänta med öppna armar?
Jag förväntade mig inte det.
Du vanhedrade det namn du bär-
-men jag anser att du har sonat för det.
- Och jag förlåter dig. - Jag är inte här för det.
Vad är det då? Hyllningar?
Inte för att du betett dig som en soldat.
- Det borde du gjort hela tiden. - Jag vill inte ha hyllningar.
För vad?
För att jag riskerat ett liv som inte var värt att behålla?
Jag kom för att träffa dig, far.
För att se på dig.
För att ta reda på vad jag känner.
Du skrämmer mig inte längre.
Det finns inte mycket mer mellan oss, eller hur?
Det fanns aldrig något mer.
Du är barn till en soldat. Gråt över det om du så önskar.
De kommer erbjuda dig en post hos North Surreys.
- Som kapten. - Jag har tackat nej.
Mina söner och döttrar ska inte bli barn till en soldat.
Adjö, sir.
- Detta är ditt hus. - Är det?
Ja, för böveln.
Det har alltför länge varit tomt.
Kanske...
Kanske... Vi kan lära känna varandra.
Ursäkta fröken Ethne, en herre...
- Kapten Trench. - Ja.
Ge mig den.
- Jag trodde han hade återvänt. - Det har han.
Han sade åt mig att säga att han väntar i lusthuset.
Om ni inte kommer så förstår han.
Det regnade förra gången också.
Du ville aldrig se mig igen, men jag ville ge dig den här.
Harry!
Du kan inte ge den till henne-
-för hon är inte här.
Den fruktansvärda flickan som gav dig fjädern är borta.
Hon är borta för alltid.